Jeg er Døden, Denny Colt.
Du er den eneste som noen gang har unnsluppet min kalde omfavnelse.
Men jeg er aldri langt unna.
Ja. Jeg er alltid med deg.
Ja.
Det skjer noe på våtmarkene, Spirit.
Ved et gammelt skipsvrak.
Octopus kan være involvert.
Jeg burde melde fra.
Men hvem vet hans rekkevidde?
Hvem kan vi stole på?
Jeg drar.
Byen min. Hun stiller alltid opp for meg.
Hver ensomme natt stiller hun opp for meg.
Hun er ikke noe oversminket, glorete ludder.
Hun er en gammel by, stolt av hver plett, revne og rynke.
Hun er kjæresten min, leketøyet mitt.
Hun skjuler ikke hva hun er.
Svette, muskler, generasjoners blod.
Hun sover. Fra midnatt til daggry beveger bare skygger seg i stillheten.
Der er hun! Ta henne!
Jeg har ikke tid.
Byen min skriker. Hun trenger meg.
Hun er min elskede. Mitt liv.
Og jeg er hennes Spirit. Hennes ånd.
Du er trygg nå.
Trekk pusten. Opp med deg.
- Politi! - Her, MacReady.
Du kan stole på ham. Fortell hva som hendte.
Ring psykiateren din.
Hva er du?
- Det er Spirit. - Gud velsigne ham.
Byen min tar seg av meg.
Hun gir meg alt jeg trenger.
Jeg kjører, Liebowitz.
Ingen adgang
Sussman ringte.
Det foregår noe her. Noe stort.
- Hvor stort? - Octopus-stort.
Vi trenger hjelp!
Lkke ennå. Sussman vil være diskré foreløpig.
Ja. Kom nærmere. Kom til meg.
Hører du, sjef? Hver jævlige natt.
Lorelei. Dødsengelen.
Hun er aldri langt unna meg.
Det sies at bare sjømenn og purk hører henne.
Jeg er ikke sjømann.
Og jeg er ikke purk.
Tjenestemann skadd.
- Sykebil. Ring Dolan. - Politisjef Dolan...
Dr. Dolan!
Han puster ennå.
Spirit sier at han puster.
- Det er faen så vondt. - Rolig, vi får deg hjem.
Den dama. Du skulle sett henne.
- Dame? - Ei nydelig dame.
Hun var vakker.
- Få ham til å snakke. Hold ham våken. - Se etter flere fotspor.
Ja, hun var vakker.
- Er det feil kasse, dreper jeg deg selv. - Bare få oss vekk.
Det er Octopus. Du vet hva han kan gjøre.
Hold kjeft, og blø.
Hun var vakker. Og hun var ikke ute etter trøbbel.
Rolig. Pust gjennom nesa, hvis du kan.
- Jeg er svimmel. - Rolig.
Opp med hodet!
Ta den med hjem, gutter.
Når jeg og Spirit møtes, liker vi å feste hele natta.
Jeg liker ingenting bedre enn å tuppe ræva di natta lang.
Bortsett fra egg, kanskje.
Hvor er bilen?
Silken Floss er verdens vakreste.
Hvordan finner vi veien alene?
Silken Floss er verdens vakreste.
Hun skulle være her.
Hvordan finner vi veien alene?
Hvor er bilen?
Jeg fant bilen!
Silken Floss er verdens vakreste.
Last inn og hopp inn, eksemplarer.
Prøverørene kan være stolte av dere.
Ingen vits i å vente på sjefen hvis Spirit er der.
Octopus lar seg lett avlede når han møter sin verste fiende.
Det er Spirit. Med hatten. Vi så på.
- Da driver de på hele natta. - Ja, sjefen sa det.
- Sjefen sa det. Vi så på. - Herregud.
Jeg hørte det!
Silken Floss er verdens...
Du gir meg hodepine.
Det blir verre før det blir bedre.
Det har du rett i.
Kom igjen!
Toaletter er alltid gøy.
Jeg så på.
Det holder. Vi drar.
Kjekken.
Tøffen.
Vi ses igjen veldig snart.
Jeg blir døden for deg, Octopus.
Døden? Lkke for meg, bror.
- Døden, sier han. - Jeg skal drepe deg stein død.
- Jeg pisket deg som et egg. - Ikke faen.
Alle kunne se at jeg hadde overtaket.
Du drømmer.
Du er et uhell. Du skulle ikke ha eksistert.
Du er ikke riktig i hodet.
Du prater sprøtt.
Ingen andre er som oss, kjekken.
- Jeg er ikke som deg. - Ikke?
Du kan iallfall takle skikkelig bank, elskling.
Akkurat som meg.
Vet du hvorfor?
Har aldri tenkt på det.
Jeg skal lære deg!
Jeg skal lære deg det veldig snart.
Jeg skal lære deg.
- Nei, se hvem som er her. - Sjef, vi må dra.
Slik smerte.
Slik lidelse.
Sov.
Kom igjen.
Du må våkne.
Hei, elskling.
- Ellen. - Du er hardt skadd.
Tre kuler i skulderen.
Tvers gjennom. Skadet meg knapt.
- Store bloduttredelser. - Gi deg, det varer aldri lenge.
Tegn til sterk blødning fra kranieskade.
Det er bare en kul.
- Du er stygt skadd, ja. - Det går helt bra.
Nei, dette er alvorlig. Du kan ikke ta slike sjanser.
- Det går fint. - Du blør fra hodet.
Det er seigt, det stanser snart.
- Du må legges inn. - Nei.
Jeg hater det. Det tar tid.
Ikke gjør motstand denne gangen.
Det går fint. Men jeg mangler noe. Det er virkelig viktig.
- Vet du hvor du er? - Ja.
- Hvilken by? - Central City, USA.
- Hvilket år er det? - Dette året.
- Vet du hvem du er? - Spirit. Jeg tar kjeltringer.
Iblant tar de deg.
Og det gjør vondt, men jeg blir alltid bra.
Vi vet ikke hvorfor.
- Men Octopus vet noe. - Hvorfor sier du det?
Han sa nettopp at han vet noe.
- Du snakker over deg. Kom. - Nei.
Jøss, se der.
Nære på, kamerat. Jeg så etter deg overalt.
Det var bedre. Ja, det var bedre.
Nå er det nok. Vrangforestillinger.
- Kom hit, Tuska! - Ellen!
Dr. Ellen Dolan! Kom hit straks!
Jeg hører væske i brystet. Svakt, men jeg er sikker.
Ja. Blod i begge lungene.
Han må stabiliseres!
Hent stiv båre i helikopteret.
Legg ham flatt.
Hansker, gasbind.
Kan dere ikke jobbe raskere, må dere gå.
Fant du noe?
Nei, jeg er svimmel etter kampen.
- Vi er pokker så imponerte. - Takk.
Kjekkaseriet ditt gjør byen så godt.
- Jeg forstår ikke. - Er på kne av beundring.
Helt greit å rydde opp etter deg.
- Ikke nå igjen! Du skjønner. - Jeg trodde det,
men opplys meg.
Sussman ville være diskré her.
Tviler han på meg?
Han fryktet en lekkasje.
Octopus måtte ikke slippe unna.
Er du Internavdelingen nå? Fikk ikke med meg det.
Jeg måtte ta en avgjørelse.
Tabbe.
En kar er nesten død,
en er hodeløs.
Fordi du prøvde deg på Octopus.
Vær sikker! Så snart jeg har sjansen!
Og mine menn kreperer. Du er besatt.
Har du sett småjentene i C Street?
Noen kan knapt sykle,
men de selger seg!
De er slaver av Octopus' gift.
Kanskje du og politistyrken burde være litt besatte.
Kanskje dere burde jobbe litt hardere.
Ellen har rett. Du er sprø som snakker sånn om politiet.
Kunne dere finne Octopus, trengte jeg ikke å gjøre det alene.
Alene?
Det var ikke avtalen.
Da har vi kanskje ingen avtale mer.
Din...
Du lever på kanten av stupet.
Den eneste som holder deg, er en trett, gammel mann.
Vi er trette, begge to.
Ja.
Gi meg 10 minutter.
Vet ikke hvorfor jeg prøver å snakke med deg mer.
Gi meg 10 minutter.
- For å klare tankene. - Ja vel.
Hva er 10 minutter av en manns liv?
- Spirit? - Sir?
Det stupet jeg snakket om.
Det er bunnløst.
Ikke hopp.
"Hva er du?" spurte den kvinnen meg.
Godt spørsmål. Gid jeg hadde et svar.
Er jeg et galt menneske? Er jeg et menneske i det hele tatt?
Enkelte netter, som denne, når vinden biter i knoklene,
og selv byen min ser ut til å forlate meg, undrer jeg:
Er jeg et gjenferd? En slags Flygende Hollender?
Hvis vinden ble sterk nok, ville jeg blåse bort?
Jeg er ingen purk. Ikke nå lenger.
Ikke en død mann engang. Ikke engang en ånd.
Vi klarte det, sjef. Som du sa.
- Er du her ennå? - Klart jeg er.
Jeg er avtrekkeren. Jeg skjøt høl i Spirit.
Du er avtrekkeren, Pathos. Se på deg.
Mestersheriffen selv.
Det går fint. Ingen bein stikker ut.
Noen skinner, så er alt bra.
Ja, stikk innom St. Alice's, og bli som ny.
De spør hvorfor en mesterforbryter
ikke gir de ansatte sykeforsikring.
Da sitter jeg der med egg i barten.
Jeg liker ikke egg i barten.
Hadde ikke tenkt på det.
Du er ikke skapt til å tenke.
Bare si hvor akutten er.
Jeg sier at jeg er hjemløs, de slipper å betale.
Derfor skader de seg. Det ville virke!
Dette også.
Ikke noe egg i barten!
Lkke en klatt!
Lkke en klatt.
En hvilken som helst annen sak, små'n.
Hvem som helst, men ikke henne.
Sand.
Sand Saref.
Hvor er sykkelen?
Skrubbsår, eller tør du ikke å kappkjøre?
Jeg er lei av den.
Lei av å tape for meg.
Hvor er den?
Jeg pantet den. Fikk noen dollar.
Pantet den?
Se der.
Tipper at de er ekte.
Se hvordan de glimter.
Bare de ekte gjør det.
- Hva er det med deg? - Ingen ting.
- Drikker han igjen? - Nei.
Hvorfor trenger du penger, da?
Til noe jeg så i vinduet hos Kurtzman.
- Et skilt, som pappas? - Nei, ikke et skilt.
Bra, for det har du ikke fortjent ennå.
Det var noe jeg tenkte at du ville like,
siden du liker blanke ting.
Den åpner seg også, så du kan se på bildene.
Liker du den ikke, tar han den tilbake.
Liker du den?
Vil du ha meg til kjæreste?
Ja, klart. Hvis du ikke har noe imot det.
Jeg kan vel bruke den iblant.
- Men jeg er ikke kjæresten din. - Greit, du er ikke...
Ja, vi hadde mye gøy. Slik bare byunger kan ha.
Det er topp!
Det står at Herakles selv kjempet med Argonautene.
Tenk deg Jason og Herakles sammen.
Jason, glødende i det gylne skinn.
Så gikk alt rett til helvete.
Onkel Pete var en avdanket bokser.
Sands pappa var en purk som tok seg av dumme, gamle Pete.
Hva er dette, Pete?
Onkel Pete gjorde som den forsofne hjernen hans sa.
Sand kom noen minutter før meg.
Kom.
Jeg prøvde å være sterk for begge.
Kom.
Jeg sa ett eller annet. Husker ikke hva.
Og så kom den idiotreporteren etter oss.
Dette må jeg ha. Unger, hva føler dere nå? Er dere redde?
Vi sier ikke noe. Forsvinn.
Noe må dere si.
Jeg skal si noe. Jeg sier tre ord.
Jeg hater purk.
La oss være i fred.
Jeg vet at du er knust.
Jeg også. Men det mente du ikke.
La meg være, hold deg unna.
- Gi det litt tid. - Tid? Oss?
Det var det jeg mente.
Skal vi vokse opp og få barn i dette hølet?
Du tenker ikke klart.
Du blir purk, som du alltid ville.
Ja, kanskje det.
Og så skyter en gammel, pønsj bokserfyllik deg?
- Tror du jeg vil det? - Det var mafiatypen, ikke Pete!
Hva så?
Jeg vil ikke ha din verden.
Jeg vil ha diamanter og sportsbiler. Jeg vil ha lange kjoler
og penger. I massevis.
Og hvor skal du finne det?
Lkke her, i denne doen av en by.
Så du er for god for meg? For oss? Er det sånn?
Jeg er for god for deg, og for dette hølet.
- Jeg reiser langt bort. - Ja vel.
Reiser verden rundt, og blir rik.
Og ingen får vite at jeg kom fra dette hølet!
- Jeg kommer aldri tilbake. - Gjør hva du vil!
Jeg vil aldri se deg mer!
Jeg hater deg, Sand.
Jeg så henne aldri mer.
Hun dro visst til Europa.
Jeg visste ikke om hun var i live.
Ikke før nå.
Det er bare én grunn til at Sussman holdt denne.
Hun var der. Hun er innblandet.
Samarbeider hun med Octopus,
betyr følelsene mine ingen ting.
Jeg må finne Sand Saref, og anholde henne.
Min vakre Sand Saref. Savner du noe, elskede?
Lkke noe viktig.
Bare noe jeg mistet for lenge siden.
Merk dere dette øyeblikket.
En ny tid begynner.
En tid av store bedrifter.
En tid av stor makt og kraft.
Ja.
Bare mitt.
Herakles' blod er mitt.
Jeg er dypt skuffet.
- Hvem brakte meg denne? - Det var vel meg.
- På kne. - Skal bli.
- Hva gikk galt? - Ingen ting, men takk for at du spør.
Hvor er vasen min?
Jeg skulle ha en vase full av blod.
- Den var vel i den andre kassa. - Hvilken annen kasse?
- Den andre kassa. - Hvilken kasse, din fjert?
Den den pene damen tok. Vi så på.
Sand Saref. Jeg trodde jeg hadde skremt henne godt nok.
Hva gjør hun i Central City?
Dere idioter tenkte ikke på å nevne at det var ei kasse til?
Nei, men den var lik. Vi så på.
Seppuku over magen, venstre til høyre.
Det kiler.
Med sverdet, tåfis.
Så Sand Saref har blodet.
Du kunne ha drept henne, og tatt begge.
Det ville vært enklere.
Må jeg gjøre alt?
Det var en vekker.
Du må gjøre noe med Sand Saref.
Ikke bry deg med henne.
Den damen liker bling.
Hun ville ha den andre kassa, og det som er i den.
Det er litt ekkelt, slik det skinner.
Så situasjonen er ikke noe problem.
Ja, Sand Saref har Herakles' blod.
Men vi har det hun vil ha.
- Lytter dere, tosker? - Klart, sjef.
Finn Sand Saref straks.
Si at alt er greit. Hun kan få blingetingen sin.
Skaff meg blodet. Hold det trygt!
Søler dere en dråpe, slår jeg dere til hamburger.
Ikke glem Spirit. Han kan være et problem.
Som en tyggegummi
som sitter fast på skosålen.
Du skjønner?
Slike man trår på om sommeren, og aldri får av.
- Gjør jeg det riktig? - Ja, det ser bra ut.
Jeg lurte bare, for det svir.
Hater tyggegummi, selv om vinteren. Det endrer ganglaget.
Vi skal drepe Spirit, og vi skal drepe ham nå.
- Eller snart. - Han røper ikke adressen sin.
Vi skal ikke lete etter ham.
Han kommer til oss. Veldig snart.
Du har en plan.
Jeg ga ham et spor som fører ham rett til oss.
Snart, håper jeg.
Haster det?
Hvis Spirit drikker blodet,
hvis han forstår hva det kan forvandle ham til,
så er vi ferdige.
Dessuten sa jeg det.
Jeg holder ord, Ms. Saref.
Gjør du?
Tenk på løftet til din skjønne, nye hustru.
" Trofasthet," og alt det der.
- Vi vil da ikke bli personlige? - Jo, det vil vi.
Jeg ba deg finne en viss skatt for meg.
Den skulle være min karrieres klimaks.
Dens kronjuvél.
Argonautenes tapte skatt.
Det var verdt å komme tilbake til denne fæle byen
bare for å ta på den. Holde den. Gjøre den min.
En ting som er mer skinnende enn noen annen.
Og jeg betalte en formue for den.
Den ville vært verdt hver øre. Men du lurte meg.
Så nå tar vi hver eneste en av alle de ørene,
og setter dem på andre konti.
- Hva mener du? - Du skal bli filantrop.
Skriv tallene for ham, elskling. Han virker litt surmaget.
Jeg trenger passordet ditt, elskling.
Ja vel.
" Robin." Robin, som rødstrupe.
Eller følgesvennen.
Han med trang strømpebukse og stram rumpe.
Det overføres.
Fullført.
Hvorfor gjør dere dette?
- Du forrådte meg. - Jeg måtte.
Tenk deg min overraskelse da jeg møtte opp
og støtte på Octopus.
Hva er sjansen for det?
Med mindre du solgte Argo-skatten to ganger.
Litt av en ende på visa.
En perfekt ende.
Han ga meg ikke noe valg.
Octopus truet familien min.
Se godt på de bildene.
De ender hos familien og i alle planetens nyhetsmedia,
med mindre du gjør dem irrelevante.
Dø i det minste tappert,
din rotte.
Ikke sett over telefoner.
Hva kan jeg si?
I går var du 20 minutter fra å dø. Se på deg nå.
Bare se på deg.
Jeg ville tilrå tre dagers hvile, men det er bortkastet.
Du burde ta deg fri selv.
Ja, Mrs. Mahoneys nye hjerte kan nok vente.
Og vi kan vente og se om Spankovitz' lever sprekker.
Du må ha det litt gøy.
Slappe av. Se en forestilling.
Hva med deg, store karen?
- Hva skal du i kveld? - Jeg vet ikke.
- Er det stille, er jeg med på alt. - Alt?
Klart. Middag, kino. Alt.
- Så lenge det er stille? - Så lenge det er stille.
Klart, alle kjeltringene i Central City tar vel ferie.
Eller kanskje jeg bryter reglene.
Jeg har lyst til å bryte regler.
- Persiennene. - Stengt.
- Raske hender. - Stille. Og slu.
Vi skal holde det stille, ja. Veldig stille.
Behold masken på.
Jeg tror det blir bedre sånn.
Ellen, jeg el...
Du elsker alle kvinner du møter.
Sier skjønne ting til alle,
og mener hvert eneste ord. Hver gang.
Du er den eneste.
Vi vet ikke engang hva du heter.
Jeg sier deg det.
Jeg skulle gjerne obdusere deg.
- Takk for tanken. - Jeg ville tjene en formue.
Rettstilling!
Vær så god, han er helt frisk.
Sov litt, du ser fæl ut.
Tusen takk, pappa.
En ære å treffe deg, Mr. Spirit.
Jeg er Morgenstern. Nykomling, fra Baltimore.
Godt å ha deg om bord.
Kom, det haster.
- Mange takk, Dr. Dolan. - Det er jobben min, sir.
Jævel!
- Jeg er din! - Gjør bare min plikt.
Og for en plikt! Central Citys maskerte forbryterjeger.
Unger forguder deg. Har du noe å si dem?
Vær lovlydige. Og greie mot mor og far.
De jobber hardt. Og husk å pusse tennene.
Hvert ord er en visdomsperle.
Minn dem på å ta vitaminer.
Et råd til damene?
Vi lytter til alt du sier.
Jeg kan ikke si annet enn
takk for at dere er så skjønne.
Ingen er like.
Jøss!
- Sjekker du alle damer? - Er bare hyggelig.
Som mot Ellen.
Når knuser du hjertet hennes, gigolo?
Hvordan kan du kalle meg det?
Vet ikke hvorfor jeg snakker til deg.
Fordi vi har hendene fulle med forbrytelser.
Du har merket det,
så opptatt som du er med damer?
Det er Octopus.
Nå igjen.
Han pønsker på noe som angår meg.
Han sa noe rart om oss.
Jeg må finne ut hva han mener.
Vent.
Kan vi glemme Octopus et øyeblikk?
Vi har en viktig sak.
En drapsmistenkt. Hun er vel på vei til flyplassen nå.
- " Hun"? - Sand Saref.
Sand Saref?
Er herfra.
Eneste bilde er over 15 år gammelt.
Faren var purk. Skutt.
Så forsvant hun.
Sa til en TV-reporter at hun hatet purk.
- Hatet purk. - Det sa jeg.
- Hun dro til Europa. - 7-8 ektemenn.
Er en topp juveltyv.
- Men ikke her. - Hun kom aldri tilbake.
Derfor har du aldri hørt om henne.
Hun kom aldri hjem.
Er du rusa?
Kom.
Hold dere bak sperringene.
Sand Saref har begått hundrevis av juveltyverier,
og aldri er en politimann blitt skadd.
Hva er sjansen for sånt?
Elektrakompleks.
- Hva er det? - Helt opplagt.
Jeg er en alter kocker.
Du må forklare.
- Alter kocker? - Gamling.
Jøder nå til dags! Kan ikke språket.
Elektrakompleks.
Det er som et Ødipuskompleks, men for piker.
Hun hater ikke purk.
Hun er bare sint fordi hun mistet pappa.
Opplagt Elektrakompleks.
Denne jenta blir raskt kriminalbetjent.
Takk, sir.
- Liker du den nye vesten? - Hva?
Du får ikke øynene fra damene.
Du har opplagt merket deg den skuddsikre vesten hennes.
- Selv om du er rusa. - Jeg er ikke det.
Aller siste og beste i vester.
Vi hadde en hel last, men kunne ikke betale før i dag.
Politiet fikk en sjenerøs privat gave.
- Hundre millioner dollar. - Mange penger.
Vær sikker, og de kom helt uventet.
- Over nettet. Anonymt. - " Anonymt", ja.
Det tok karene en time å spore pengene hit.
Til kontoret til en ekspert på antikke gjenstander.
Han har tjent en formue på det.
Han kan kalles en selger av stjålne varer.
Eller som vi sier, en heler.
En heler i verdensklasse ved navn Donenfeld.
Men tenk, gamle Donenfeld ser ikke så bra ut.
Og min gode venn Seth
sier at gamlingen hadde besøk
like før han fikk avskjed.
Hva var navnet hennes?
Sand. Sand Saref.
- Hun hadde ingen avtale. - Sand Saref.
- Litt av et navn, hva? - Ja, merkelig navn. Unikt
Og min venn Seth gadd ikke engang å anmelde det.
Mine hender var bundet. Jeg hadde en fast ordre.
Aldri å gå inn før jeg ble tilkalt.
Aldri, aldri, aldri.
Klart. Ta deg av ham, Morgenstern.
Ikke drap, ikke henne. Det er ikke mulig.
- Så du kjenner henne. - Nei.
- Hvis du skjuler noe... - Nei.
Men teorien rimer ikke.
Den henger sammen som makramé, med hennes...
Hva kalte du det?
- Elektrakompleks. - Det, ja.
Psykopjatt.
Skal hun mistenkes på grunn av psykopjatt?
Du vet hvem Sand Saref er, og du dekker henne!
- Har aldri hørt om henne. - Du lyver!
- Slipp armen min. - Du lyver for meg!
Slipp den, før jeg brekker din!
Ordre, sir?
Skygg ham.
Han lyver.
Nydelig, liten jobb der oppe, Sand.
Du burde ikke ha signert den.
Vil du hjelpe meg, Morgenstern? Finn et spor til Octopus.
Jeg ser.
- Der. - Jeg er med.
Ess vinner.
Jeg tar dette som et minne.
Resten går til den som kan levere en beskjed til Octopus.
Jeg trodde at jeg nærmet meg, at brikkene falt på plass.
At etter tre år i mitt nye liv, visste jeg hva jeg måtte gjøre.
Alt dreide seg om meg og Octopus. Vi måtte gjøre opp.
Endelig skulle jeg rense byen for ham.
Ikke pent, men enkelt.
Så kom du, som et slag i trynet.
Hva er det som foregår, Sand?
Jeg har tenkt i hele natt.
Du og Octopus? Du og drap? Dolan må ta feil.
Det må finnes en forklaring.
Ikke drap. Ikke du. Jeg kan ikke tro det om deg.
Du var tøff på utsiden, men varm innvendig. Og myk.
100% kvinne.
En ting er jeg sikker på:
Du ville aldri skjule deg i et høl,
som en vanlig forbryter.
Du hadde alltid utsøkt smak. Hele veien.
Sprøtt.
Rett og slett sprøtt.
Den hypervanedannende synapseakseleratoren
skulle vært ferdig i forrige uke.
Syns du ikke det er helt sprøtt?
Jo, sir. Helt sprøtt.
Fortjenesten har minsket 20%.
Bra. Jeg trodde det var bare jeg som syntes det.
- Helt sprøtt. - Ja, sir.
Jeg prøvde å lage en som var smart, og så spratt dette opp.
20% hele veien.
Reduser prisen på det gamle, så selger vi mer.
Folk har hørt om bivirkningene.
Ingen liker at tennene blir til kjeks.
Jeg får ikke gjort noe, jeg har for god tid.
Når de finner Sand Saref og blodet,
trenger jeg ikke fortjeneste.
Vil jeg ha noe, så tar jeg det! Det er det guder gjør!
Han er pokker så liten.
Virkelig liten.
- De finner henne ikke. - Nei, finner henne ikke.
- Lette overalt. - Ikke der hun var.
Burde lett der.
- Gjorde det. - Hvor?
Drep alle, Floss. Vær så snill.
Det er for få av dem.
- Vi er for få. - Floss sa det.
Vi hørte på.
Jeg er deprimert.
Gid Spirit kom, så jeg kunne drepe skikkelig.
Jeg har sagt at det vil bli komplisert.
Spirit tror at alle sår leges.
Men serumet jeg ga oss, er ustabilt.
Kanskje det ikke varer.
Blodet fikser det.
I mellomtiden dreper jeg El Spirito mens jeg ennå kan.
Derfor skaffet jeg en uavhengig vurdering.
En spesialist.
En som kan sikre utfallet.
Du taler til min sjel, monsieur.
Den sortøyde Venus er i suite 1510.
Lenge siden sist, Sand.
Skal du arrestere meg? Eller har du andre planer?
Jeg anholder deg. Hendene bak hodet.
Sikker?
Lkke la meg be to ganger. Hendene bak hodet.
Som du befaler.
Få på deg noe. Men ingen triks.
Ja, sir. Mr. Spirit, sir.
Du må ikke snuble over mannen min.
Hvorfor?
Jeg drepte ham ikke. Han gjorde det selv.
Det er denne helvetes vasen.
Han smakte på det. Se selv.
- Den ble stjålet. - Ja.
Du er en simpel forbryter.
Ikke noe simpelt ved meg.
Jeg anholder deg for drap
på heleren Donenfeld.
Skal du sette meg inn,
så gjør det for noe jeg er skyldig i.
Du er skyldig i mye.
Skriftet jeg, ville jeg svi prestens ører.
Men denne gangen er jeg uskyldig.
Gå hjem og vent på rapporten.
Har ikke skutt noen på dagevis.
Du fins ikke én lov du ikke ville bryte.
Ser jeg ut som en snill pike?
Blåser du i hvem du har såret?
Hva skal det bety?
Sand... Octopus? Heleren? Og deg?
Etter alle disse...
Ingen ting rimer.
Og tullet til Octopus om at vi...
Jeg gir pokker.
Jeg blåser i kjente, deg kjenner jeg ikke.
Naturligvis ikke. Men ting bryr du deg om.
Jeg kan umulig være til nytte.
Har ikke noe å tilby denne råtne byen.
Jeg forakter den faktisk.
Jeg kom hit bare på grunn av én ting.
- Hva? Den dumme vasen? - Det skulle ikke vært det.
Det skulle vært noe som er verdt mer enn juveler.
Noe som alle småpiker drømmer om.
Jeg kjente en slik liten pike.
Du har ikke peiling. Ut.
Hun var skjønn, men verden knuste henne.
Hun lette etter en helt, ikke etter en vase.
Ikke sant, lille pike? En helt, og hans mytiske rustning.
Den eneste som visste det, er død.
Det gylne skinn. Jasons gylne skinn.
Han er død! Du er død!
- Nei, se på det. - Utrolig.
- Det er Spirit! - Han blir pizza!
- Han ser tåpelig ut. - Dumme kødd.
- Folk kan fly. - Hopp, da!
Hopp! Hopp!
Få meg vekk herfra.
Jeg er litt opptatt.
Jeg har kanskje et spor.
Ingen la merke til saltet.
- Det var der. - Skynd deg.
Industrielt salt.
Vi fant en av Octopus' hjelpere nær våtmarkene.
Der Sussman ble skutt.
Skoene hans var fulle av salt.
Ja, du blir snart kriminalbetjent.
Takk, sir.
Jeg må gå.
Hva?
En drink?
Showet er slutt, gå videre.
Ja, Sand. Det gikk jo flott, ikke sant?
Gjensyn mellom gamlekjærester må vente.
Jeg har annet å gjøre. Octopus,
før jeg dreper deg, skal du svare på noen spørsmål.
Morgenstern sa at det var salt på skoene.
Det er det nok av her. Nok av skurker også.
Fienden har skytevåpen og kniver.
Jeg har en hel by som våpen.
Mitt arsenal: Brannstige-kjever,
Menneske-lyn,
harde fortau.
Hun hjelper meg.
Hun beskytter meg.
Byen er moren min.
En god mor.
Hun viser meg alltid vei.
For en flink detektiv.
Du fulgte smulesporet rett til oss.
Du hjelper ingen ved å sove her.
Gå hjem, hvil deg skikkelig.
Du ser ut som et takras.
Søtt av deg å komme.
Jeg ville se til Sussman, men slapp ikke inn. Tosker.
De prøver å redde ryggraden hans.
Hva er sjansene?
Lkke lett å si. Mirakler skjer iblant.
Helvetes Spirit er sprø.
- Ikke snakk om det. - Han er en pest.
Han er noe verden trenger. En helt.
En pest, og min egen datter elsker ham.
Det er ham du sliter deg ut for.
Ja, det er derfor jeg er her.
I tilfelle de triller ham inn igjen.
I tilfelle.
Så du kan eldes mens du stifter ham sammen.
Jeg er ikke noe barn. Og jeg bruker sjelden stifter.
Ser du hva du gjør?
Ja. Jeg gir ham det han trenger.
- Han bruker deg! - Han trenger meg!
Jeg er den eneste som kjenner kroppen hans, kan behandle ham.
Mange damer kjenner kroppen hans, hører jeg.
- Mente ikke det. - Mange som han har lagt over ei båre
og sagt de rette ordene til.
Så det var derfor du kom hit.
Smelter dem som smør med fingrene.
Det holder.
Ikke tving meg til å be deg om å gå.
Jenta mi, jeg vet ikke hvordan man snakker om sånt.
Så sant.
Hvorfor tror du jeg er alene
i det svære huset hver kveld?
Hun hadde vel en grunn.
Du er gift med jobben.
Jeg også. Han også.
Du var mye lykkeligere med Denny.
Denny er død.
Ja.
- Denny Colt er død. God gutt. - Ja, det var han.
Og jeg glemmer ham aldri, men vi lever videre.
Jeg mistet speidergutten min.
Ja.
Og jeg mistet den sveisne jenta mi.
- God natt, vennen min. - God natt, pappa.
Håper jævelen vet hvor heldig han er.
Det gjør han ikke.
Jeg kan føle deg. Du er så trett. La meg holde deg.
Det lukter tannlege.
Tannlege og nazisme. Flott.
Å, nei.
Å, jøss.
Jeg har kjent noen temmelig selsomme kvinner i mitt liv.
Men denne,
hvis hun er den jeg tror, gir " selsom" en ny betydning.
Jeg er Plaster, Plaster of Paris.
Jeg stikker ikke.
Først når døden skiller oss ad.
Død!
Død. Død, død.
Det er omtrent alt vi tenker på.
Vi spiser for ikke å dø.
Parer oss for at våre gener skal leve videre.
Skaper kunst og skyskrapere,
slik at våre navn blir husket i århundrer.
Mr. Long, min gode venn. Hvordan går det?
Hva kan jeg hjelpe med? Et budskap?
Fra hvem?
Sand Saref. Ja, jeg kjenner henne.
Du burde ikke ha spilt kort med henne.
Hva er budskapet? Sosialblokkene?
Ute ved hovedveien. Jeg kjenner stedet.
I morgen kveld. Etter middag.
Zai jian, ærede venn.
Hvor var jeg?
- Død. - Død, ja.
Vi lever våre korte, hektiske, fryktsomme liv mens vi vrir og vender oss.
Musikk og ambisjoner.
Oppfinner guder og liv etter døden, for å slippe å se
den ubevegelige, ugjennomtrengelige, harde vegg som døden er.
Vi vet at den vil knuse hjernene våre
som egg.
Er det noe poeng i dette? Jeg sitter her og blir gammel.
Du er virkelig dum.
Du skjønner bare ikke.
Vi er like, du og jeg! Og ingen av oss blir gamle.
Jeg kjeder meg iallfall.
Du erter meg med prat om at vi er like.
Hva mener du?
- Hva er vi, Octopus? - Jeg kommer til det.
Skynd deg.
Husker du døden din, kjekken? Det er ikke sånt man glemmer.
Jeg husker det.
Da de brakte deg inn, var du stein død.
Ikke et pust av liv.
Du var perfekt.
Like død som Star Trek.
Og jeg var rettsmedisineren din.
Men jeg var langt mer enn det.
Jeg hadde også en anselig dopforretning.
Sykehus overser utrolige tap.
Tynn det ut, bland ting inn, achtung!
Hei, sveitsiske banker!
Men Octopus var ikke opptatt av penger.
Jeg gir opp. Hva var du opptatt av?
Udødelighet.
Alle de fem skjønne stavelsene.
En bedre måte å holde folk i live
enn å kutte dem opp som ei frittgående høne.
Frittgående høner med stygge, brune egg. De ergrer meg.
Hver gang jeg tenker på store, brune egg, blir jeg rasende.
Og piller. Bare en utsettelse av døden.
Desperat. Det er ikke svaret.
- Det elementære... - Essensen.
- Løsningen. - Genetikk.
- Så smart er jeg. - Ja, du er skikkelig smart.
Takk. Men det var ikke så lett.
Fryseren er full av løshunder.
Det serumet gjorde med dem, var virkelig helt galt.
Men da det klaffet, måtte jeg teste.
Ikke på meg, jeg kunne blitt rar.
Jeg trengte et menneske.
- Og der var jeg. - Og der var du.
Jeg ga deg en moderat sprøyte, og ventet.
Ditt nye liv startet den natta. Husker du?
Ja, jeg husker det.
Midt i alle bønnene, klynkingen og gråten,
må du ha funnet noe skarpt.
Jeg har alltid villet spørre deg: Hvor dro du da du kom deg ut?
Jeg gikk en tur.
Tenkte meg om.
Besøkte en gammel venn.
Jeg vet ikke hva som er hendt, men jeg beveger meg, og puster.
Det er umulig, men jeg lever.
Jeg ville bare være en god purk.
Men alt det er forandret nå.
Forbryterne vinner, sir.
Jeg tror jeg har noe mer å ta igjen med nå.
Jeg er noe annet nå.
Jeg kan gjøre ting som politiet ikke kan gjøre.
Men jeg må ikke ha svakheter: Navn, venner.
Alle må tro at jeg er død. Til og med Ellen.
Men jeg kan være din spion. Arbeide med dine folk.
Bak dem, i skyggene.
Jeg kan være byens beskytter.
Dens Spirit. Dens ånd.
Politihelten var borte, Spirit dukket opp.
Plagsom faen. Dønn hard. Eureka!
Jeg ga meg selv en sprøyte. Vi ble brødre under huden.
Så hva pokker er vi, Octopus?
Dere er uferdige eksperimenter.
Så snart han har vasen og dens innhold, dens mystiske, tapte innhold,
- drikker han, og blir udødelig. - Ikke ert meg.
Fortell, siden jeg skal dø uansett.
- Hva er i vasen? Tors hammer? - Nei.
- Bedre enn det: En guds DNA. - Ikke akkurat en gud.
For guder og mennesker kan ikke blandes.
Eneste mulighet
er å finne en forbindelse.
Barn av en gud og et menneske.
Zevs kunne ikke holde seg, så han laget masse helter.
- Den største var Herakles. - Og vi fant ham!
Blodet hans, iallfall. Han etterlot litt.
Og vi vet hvor det er.
Slik er forbindelsen mellom vitenskap og magi.
Når Herakles' blod blandes med Octopus' serum...
- Blir jeg en gud! - Eller det nest beste.
Jeg blir en gud.
Og du blir et tuslete biprodukt.
Et av hans mange feilgrep.
Gi deg nå. Roma ble ikke bygd på en dag.
Se alle de flotte vennene jeg har fått på veien.
- Vi var lette å lage. - Ja, det sier sjefen.
Men feilgrepene dine var mange. Og ubehagelige.
Ja, om bare én dråpe
har feil temperatur... Jeg skal vise deg.
Det er litt trist, men ganske kult også.
Dette er Muffin.
Hun er yndlingen min.
Vi må ha gjester oftere, jeg liker dette.
Katta.
Hun er grunn god nok.
Jeg skal drepe deg.
Nei. Du må dø.
Ja, for du har serumet.
Systemet ditt er preparert. Blodet ville ikke drepe deg.
Du kunne bli like udødelig som ham.
Og Octopus må være den eneste.
Ingen konkurrent for verdens hersker.
Alle må gjøre som jeg sier.
Alle må gjøre som jeg sier, for jeg er verdens hersker.
Da begynner alt å stemme. Ja. Alt vil stemme.
Alt begynner å stemme.
- Tilbake til saken? - Ja, tilbake til saken.
Tilbake til å drepe deg.
Det er nå det blir komplisert.
Integrering er poenget.
Slik du er nå, leges du raskt.
Sår gror på et øyeblikk.
Eneste løsning er å påvirke deg til system-desintegrering.
Kort sagt:
Å dele deg opp i så mange og så spredte biter
at reintegrering blir umulig.
Og jeg er slik laget
at jeg liker å starte fra bunnen og arbeide oppover.
Floss, hent posene.
Jeg skal sende deg landet rundt.
Plaster, gi meg tærne hans.
Plaster.
Det er nok babling! Jeg forstår det ikke.
Paris, gi meg tærne hans. Det er en ordre!
Jeg hater deg.
Dette er for Sand.
Dette er for meg. Og dette er for Muffin!
Er det alt du klarer?
- Hvem er denne Sand? - Ikke nå. Kom.
Ja, Spirit.
Plaster.
Og dette er for Sand.
Jeg er Plaster of Paris.
Montmartres dronning.
Jeg stikker. Når døden skiller oss ad.
Nå er du nær. Veldig nær.
Du kan ikke kjempe imot.
Du! Du er min. Min!
Jeg veit åssen det er. Du skulle se kona mi.
Sett en fot framfor den andre.
Nå igjen.
Jeg er død igjen.
Orker ikke å kjempe mer.
Jeg er klar, Lorelei.
Kom. Kom.
Tiden er inne.
Ikke mer smerte.
Ikke mer lidelse.
Oppgi din siste styrke, Denny.
Oppgi ånden.
Oppgi deg selv, Spirit. Ja, min elskede.
Det er gjort!
De sier at når man dør,
ser man hele livet passere revy.
Glem det. Alt jeg ser, er kvinner.
Min skjønne Ellen, som alltid setter meg sammen igjen.
Og Sand.
Stakkars, fortapte sjel.
Vakre, vakre Sand.
Rart at min siste tanke er om Sand.
Nei.
- Jeg er ikke klar, Lorelei. - Ikke nå igjen.
De trenger meg. Jeg må tilbake.
Jeg er alltid med deg, Denny Colt.
Du unnslipper ikke evig.
De trenger meg.
Sand, sosialblokkene.
Octopus.
Stykker.
Stykker av Sand.
Stykker.
Stykker av Octopus!
- Octopus, du er min! - Alltid Octopus!
- Var ikke han? - Ikke nå.
Tre timer uten livstegn?
Lang historie.
Skaff meg et slips. Et rødt et!
Ja vel. Men kjenn din plass nå!
Du er min spion,
ikke en enmannshær. Prøver du deg alene,
skyter jeg deg selv. Forstått?
- Jeg har en idé. - Jeg venter.
Den er god. Jeg lover.
Du sikter på Octopus.
Skyt ham når jeg gir signal.
Og så tar vi bryllupsnatta, baby?
Ja, baby. Bryllupsnatta.
Hvem er du? Kjæresten til Octopus?
Nei, det er ikke sånn.
- Jeg har det gøy. - Gøy?
Vi er her, ser fantastiske ut, bytter ting, og drar.
Eller kanskje du bare vil dø.
Jøss, ikke vær så dyster.
Skal vi skyte?
- Ikke skyt. - Ikke skyt, din polypp.
Ser ikke Octopus.
Bortkastet tid hvis han ikke kommer.
Når han kommer, har jeg fingeren på avtrekkeren.
Den kanonen kunne sprenge månen!
Jeg skyter godt.
Er alle kvinnfolk i dette hølet gått fra vettet?
Nei, sir. Vi er bare velutstyrte.
Han bruker deg bare.
Klart. Jeg har en lønnsom forretning, og er sveisen å se på.
Det betaler for doktorgraden min.
Greit. Be tomsingen gi meg kassa.
Og du bør gi deg nå.
Kom deg så langt som mulig unna det dyret.
Han vil drepe deg. Han dreper alt.
Greit. Jeg syns bare at du tar dette altfor høytidelig.
Gi dem vasen.
Skyt nå, sa sjefen.
Inn i bilen.
Ingen drar noe sted.
Floss, hent vasen til meg.
- Inn i bilen. - Gi meg Herakles' blod nå!
- Gå. - Herakles?
Jeg trodde det het " Herkules".
Du!
Sand, du har funnet rustningen din.
Bruk den.
Du og kvinner...
Octopus, du hadde rett.
Vi er feilgrep. Vi burde ikke ha hendt.
Dette er sprøtt.
Vent. Han vil ikke at purk skal dø.
Du gjør det ikke lett.
Kom igjen, gutt.
I natt tar det slutt.
Det stemmer. Jeg er Octopus. Jeg har åtte av alt.
Noen må skytes i filler, noen må skytes i filler,
- og noen må skytes til det glade vanvidd. - Nå!
Octopus, din idiot! Vi har lokket dere fram!
Kom igjen!
Skyt ham, karer!
Datteren din er her!
Du bør ikke være her.
Har du glemt hva jobben min er? Han trenger meg.
Du er i veien. Han vil ikke det.
Det vet du ikke!
Du kjenner ham ikke. Du vet ingen ting!
- Stans henne! - Ja, sir!
Bløtkokte egg.
Endelig. Ja. Ja!
Hva?
Bra investering. Den besto prøven.
Nå dør vi!
Å, nei!
I hel...
Det er vel på tide å la rustningen falle.
Du har mistet noe.
Kurtzman kunne ta den tilbake.
Kanskje jeg bruker den iblant.
Men jeg er ikke kjæresten din.
Ellen, er alt bra med deg?
- Farvel, Sand. - Farvel, Denny.
Farvel, Spirit.
- Er det Saref? - Gjør meg en tjeneste.
La henne gå. Hun reddet meg. Reddet verden.
Du hadde jo også noe med det å gjøre.
Ja vel. Bare ikke plag meg mer.
Hvem pokker var hun?
- Bare en gammel flamme. - Ja, hun ser gammel ut.
- Det er deg jeg elsker. Inderlig. - Ja. Meg, og alle andre.
Du er utrolig.
Pent jobbet selv.
Jævel.
Vi starter på ny.
Hvem vet hva jeg kan klare?
Hun våkner. Gretten, som vanlig.
Uendelig støyende. Uendelig levende.
Hun er alt jeg har.
Mitt eneste håp. Det eneste permanente.
Octopus' hemmelighet døde med ham.
Jeg vet ikke hva jeg er, hvor lenge jeg vil leve. Evig, kanskje.
Jeg håper ikke det. Ingen bør kunne det.
Ingen bør ønske det.
Denny Colt er død.
Jeg er noe annet nå, og hjertet mitt tilhører bare henne.
Hun er evig min, jeg er evig hennes.
Hun eier meg... kropp og sjel. Hun er mitt livs kjærlighet.
Hun er min by.
Og jeg er hennes Spirit... hennes ånd